Tidigare:
Var försiktig därute.
Nån bröt mot reglerna och dödade en människa för nöjes skull.
Flocken behöver dig.
-Du får anstränga dig mer än så. -Jag har saknat dig med.
-Mina vänner undrar var jag är. -Vänner eller vän?
Ännu ett mord. Han luktar nybiten.
-Ni måste se det här. -Vad är det?
Han är bara ett barn.
Lukten är från samma racka.
Samma som dödade flickan. Det här måste få ett slut.
-Vad gör du? -Vi får skulden. Han måste flyttas.
Jägarna är inne på vår mark.
Han vädrar nåt!
-Intrånget bleknar mot det här. -Nick, hjälp mig.
-Låt kroppen ligga. -Då får vi polisen på oss.
Det ser värre ut om vi försöker dölja det.
God gud... Ett barn. Vad tusan har ni gjort?
Vi hade inget med saken att göra.
-Det är Richardsons grabb. -Vi skulle ringa polisen.
-En vargattack, verkar det som. -Det avgör sheriffen. Vi stannar här.
-Vi tänker inte fiffla med bevisen. -Det bästa är att vänta på polisen.
Vad pågår här? Det är andra attacken och era marker är fulla av spår.
-Det här är privat mark. -Kan ni förklara vad pojken gör här?
-Braxton... -Antyder du att vi bär ansvaret?
-Död kropp, er mark. Räkna ut resten. -Bara en idiot skulle tro det.
-Kallar du mig för idiot? -Lugna ner er.
-Jag lugnar mig när de är borta. -Lugn, Blue!
-Sluta! -Bäst att ni går nu.
Vad i helvete!
Vad fan... Blue!
Nästa gång du osäkrar bössan ger jag dig skäl att använda den.
Nu räcker det.
Vi måste handla rätt mot pojken och hans familj.
-Antonio och Nick, visa herrarna ut. -Blue!
Braxton, hundjäkeln hittar själv hem!
-Vi ser vad sheriffen säger. -Kom, vi sticker.
-Vem skulle göra så mot ett barn? -Det måste vi ta reda på.
Sheriff Morgan? Jeremy Danvers här. Det har skett ett mord till.
-Smart att reta upp hunden, Elena. -Den kunde ha bitit dig.
Som om det vore första gången. Så ironiskt.
Är du arg på mig, så säg det.
-Jägarna är borta. -För tillfället.
De lär inte hålla sig borta länge.
Först dödar han i stan och nu här. Vad planerar han?
-Han vill rikta uppmärksamhet på oss. -Han trycker åt oss mer och mer.
-Varför? -Nybitna rackor är oförutsägbara.
-Förutom att han attackerar oss. -Kanske gillar han bara att döda.
Sheriffen är här. Hon är på väg till kroppen.
Hör på... Rackan dödade ett barn.
-Jag stannar tills vi hittar honom. -Okej.
Antonio och jag hanterar sheriffen. - Elena, du och Clay åker till stan.
Se om ni kan spåra rackan. Börja med barerna.
-Ge mig fem minuter. -Jag vill ha honom levande.
Jag vill veta vem som bet honom.
-Det finns nån som känner rackorna. -Karl Marsten.
-Är han ens i landet? -Ta reda på det, Nick.
-I så fall spårar du och Logan honom. -Uppfattat.
Då stannar jag väl här och sopar golvet och städar...
Pete, följ med Nick och Logan. En styrkedemonstration skadar aldrig.
-Hörde ni det? -Det är så skönt att inte vara yngst.
Följ med mig ut. - Stanna.
Den här kom i dag. Nån vet att de är dina favoriter.
Är det seriöst?
-Ganska så. -Nog för att hålla det hemligt.
Jag vet vad du tycker om förhållanden med människor.
Du vet också att jag litar på dig. Oroa dig inte för mig.
Du måste inte hålla Philip hemlig.
-Du vet hans namn. -Han skrev det på kortet.
Han var snäll som skickade blommor.
Ja, han är en bra kille.
Jag hatar att ljuga för honom.
Hela vår existens hänger på lögner.
Ibland måste vi dölja sanningar för våra egna.
Vi kan inte gömma dem härute längre. Vill du att jag gör av med dem?
-Jag fick blommorna. -Bra. Floristen kände till Danvers.
-De är vackra, men det behövdes inte. -Flickvänner ska charmas enligt lag.
Jaså? Värst vad laglydig du är.
Ibland är jag en rebell. Just nu har jag inga byxor på mig.
-Stilar du för tanten med kikare? -Ja, i dag har hon tur.
-Snart ryker byxorna också. -Oj, vad tänker du mer bjuda på?
Ryktet sprider sig. Skottpengen har höjts.
-Är inte vargjakt olagligt? -Jo, men vargen har synts i staden.
Jag får hellre en näsknäpp för vargen än hittar fler döda kroppar.
Spända nerver och skjutvapen är ingen bra kombination.
Sant, men folk vill ha rättvisa. Vargens död kanske ger dem det.
-Alla är rätt skakade. -Hur hittade ni pojken tillsammans?
Vi var ute och promenerade. Det var då vi...såg honom.
-Gör ungarna ofta intrång på er mark? -Nej. Ibland festar tonåringarna här.
Jag var en sån för längesen.
-Vad gjorde en elvaårig pojke härute? -Ingen aning.
-Sheriffen? Rättsläkaren är här. -Ursäkta mig.
-Vad tror du? -Vi måste hitta rackan före henne.
-Mr Williams. -James. Tack för att ni kom.
Jag brukar hålla mina presentationer på kontoret.
Det hade inte gått. Man är oense i min bolagsstyrelse.
Vissa vill minska våra tillgångar, jag vill expandera.
-Till vodka? -Estlands bäst bevarade hemlighet:
Ett litet familjeföretag, Viljandi. De gör den finaste vodkan i Baltikum.
-Det låter lovande. -Liksom du.
Jag har granskat din cv. Du kan sälja vodkan till styrelsen.
Övertala dem att den säljer här. Vad sägs?
VARNING FÖR VARGEN!
-Tänk att här finns så många barer. -Rackan har varit på allihop.
De är lätta jaktmarker.
Hans spår är för svagt, minst några dagar gammalt.
Det enda nya i luften är ruttna tomater, sur mjölk, svett...
Syrener.
-Hur länge höll du inne med den? -Så länge jag kunde.
Jag fick lämna Toronto plötsligt och skyllde på en bilolycka.
-Därav blommorna. -Jobbigt att hitta på ursäkter jämt.
-Som jag gör med dig just nu? -Det ska du inte behöva med mig.
-Så trevligt att se er två i stan. -De är så gästvänliga i Bear Valley.
Jag var nyss hos Bill Richardson. Ni har säkert tankat på hans ställe.
-Ja. -Pojken var hans barnbarn.
-Ni bör nog tanka nån annanstans. -Vi hade inget med hans död att göra.
-Tror ni inte att vi är upprörda? -Vi såg tassavtrycken.
Braxton tror att det är en varg, och ni gör inget för att stoppa den.
-Så är inte fallet. -Hans hund saknas ännu.
-Om vargen tar Blue, får ni skulden. -Vi håller utkik efter hunden.
-Och vargen. -Den håller vi alla utkik efter.
Pojken förtjänar rättvisa, jag vet.
Jag begriper det inte. Rackan lämnar tre kroppar efter sig.
En lämnas på vår mark, sen försvinner han. Varför?
Han kanske var färdig och stack. Förvandlingen gjorde honom galen.
Ja, men... Han kan döda var som helst i landet.
Han är här av en anledning. Morden har ett budskap.
Då letar vi upp honom och frågar.
-Ni har visst kallat in förstärkning. -Offret är ett barn. Då händer saker.
-Viltexperterna är här. -Vad letar de efter?
Tecken på vilket slags djur vi har att göra med.
-Är det inte en varg? -Kanske. De är inte säkra.
Det var nåt med storleken på tassavtrycken.
Jag tänker inte ens gissa. Det späder bara på ryktena.
-Natten kan bli lång. -Säg till om ni behöver nåt.
Tack så mycket, mr Danvers.
Det enda vi behöver är svar, och vi slutar inte förrän vi har dem.
-Nej! -Säg inte nej.
Jag kan inte äta alla resterna själv. Kolesterolet tar livet av mig.
Vill du ta livet av mig i stället? Äsch, jag äter väl dem då. Vi firar.
Min nya klient har räddat hela året.
-Ska du och Elena gå ut och slå runt? -Nej, hon hälsar på familjen.
-Hon hade väl ingen familj? -Jag fick nyss reda på det själv.
Efter sex månader tillsammans får du veta det nu först?
-Jag tar osten, men behåll dina råd. -Hon kommer att krossa ditt hjärta.
Jag ser att du är seriös, men det är uppenbarligen inte hon.
Hon är reserverad och har ett komplicerat förflutet.
Är det så komplicerat att vara ärlig?
Jag ville ändå visa er min nya klubb. Marsten träffar oss här.
Det är ett pågående projekt. Pappa vet ingenting än.
-För du är ju ett affärsgeni. -Jag tar din ironi som en komplimang.
-Hur gick det med Facebook-aktierna? -Finns det en ogilla-knapp för det?
Jag betraktar min ekonomiska historia som enstaka lärdomstillfällen.
Funkar det bra för dig?
Mina herrar, vad sägs?
En skabbig tidsmaskin.
Säg inget om det här till din pappa.
Kom igen, stället ska renoveras. Titta vem som kommer här.
-Nicholas! -Amanda, du ser förtjusande ut.
-Jag väntade dig inte. -Jag är här i affärer. Privata...
-Amanda, mina vänner Logan och Peter. -Pete.
-Hejsan. -Amanda, sa du? Fantastiskt.
-Amanda ska sköta arbetet åt mig. -Hon har i alla fall bra smak.
Jag har faktiskt också bra smak.
-Hur kom Marsten hit så fort? -Nu gäller det, grabbar.
Enligt gps:en är vi framme.
-Vad gör du? -Jag går in ensam.
-Glöm det. -Visst. Du smälter ju genast in.
-Det handlar inte om det, eller hur? -Jag klarar mig.
-Du blir tagen för en knarkspanare. -Jag kan faktiskt behärska mig.
Det är bäst om vi skyddar varandra.
-Okej, men om vi går in samtidigt... -Så skrämmer vi bort honom.
Driv honom mot dörren, så tar jag honom på vägen ut.
-Inte illa tänkt. -Det är inte min första rackjakt.
Jag trodde mina jaktdagar var över.
Men plikten kallar, eller hur? Hur ser jag ut?
Nu är du perfekt.
En handrullad Casanegra. Ni är en man med utsökt smak.
Tyvärr är jag allergisk mot rök. Vill ni vara så snäll?
Du vädjar till min goda smak och har ett vinnande leende.
Hur har en fjäril som du fastnat i deras tarvliga nät?
Gör en dam till lags, det räcker längre än smicker.
Din önskan är min lag.
Du ringde? Gällde det inredningstips så föreslår jag en blåslampa.
-Vill du ha nåt att dricka? -En del vodka, två delar gift?
-Har vi ont blod mellan oss? -Vi? Självklart inte.
Låt oss komma till saken.
-Vet du vem jag är? -Jag vet vad du är. Jag luktar det.
Du och jag har visst nåt gemensamt.
Vi kunde inte vara mer olika. Du dödade tre oskyldiga människor.
De bryter ihop så lätt nuförtiden. Jag älskar det.
Det enda du har brutit är reglerna. Det är förbjudet att döda människor.
Har du sett deras blick innan de dör?
När de inser att du är döden.
Era regler hindrar inte mitt roliga.
Fel svar.
-Du kan inte stoppa mig. -Släpp mig.
Tänk om jag inte känner för det?
Känner du det här?
Nej, lugna dig! Du kommer att förvandlas härinne.
Jag vet inte hur man gör!
Kom.
Ur vägen, han kommer att spy!
Du är sannerligen en mystisk racka. Först är du London, sen här.
-Vad gör du i området? -Tror du inte jag har Google Alert?
Vargattacker i delstaten New York betyder att nåt är i görningen.
-Vad har du hört? -Ingenting än.
Faktumet att du frågar antyder att du inte heller har det.
-En ny racka ligger bakom det. -Så intressant.
-Vi vill veta vem som bet honom. -Javisst, miljonfrågan.
Jag skulle kunna ta reda på det.
-Mot ett pris, antar jag. -Bara lite välvilja från flocken.
Har du nåt särskilt i åtanke?
Jag har följt era regler. Stannar aldrig på ett ställe.
-Men vad är det du vill ha? -Att Jeremy låter mig ha ett revir.
Ibland vill man koppla av nånstans.
Så tar jag reda på vem som bet ert lilla problem.
Jag kanske till och med lämnar honom vid er ytterdörr.
Titta på mig, du klarar dig.
Vad tusan gör vargen på en nattklubb? Jag begriper det inte!
Nåt allvarligt har hänt.
-Sätt fart, allihop. -Vi kan vara på väg till ett blodbad!
Rackan har gjort sitt nästa drag.
Okej.
Ner på marken!
Helvete...
-Snuten får inte hitta oss här. -En kille levde. Han blev biten.
Hitåt.
-Vet du var du är? -Varm. Jag är varm.
-Minns du vad som hände? -Hund...
-Det är bråttom. -Jag mår inte så bra.
-Använder du nålar? Heroin? -Ibland.
Nej, Clay!
-Kan du stå upp? -Nej.
Vi tar med honom till Stonehaven, sätter honom i buren. Clay...
Lyssna på mig!
Såja.
Såja, allt blir bra.
Låt bli, snälla. Sluta!
Såja, såja.
-Du behövde inte döda honom. -Han var svag och tog droger.
Förvandlingen skulle ha dödat honom. Jag besparade honom lidande.
Kom nu.
Vad tror du?
Han verkar rätt stöddig, vill redan förhandla med oss.
Han vet mer än han låtsas om.
Döljer han nåt, hudflänger Jeremy honom. Så dum är han inte.
-Han är en sociopat. -En skojare.
-Samma sak. Han döljer bara det väl. -Vänta.
-Jeremy? -Rackan är död.
-Clay och Elena? -De hann inte fråga ut honom.
-Okej. Marsten gav inte mycket. -Vi listar ut det så småningom.
Du och Logan kan åka hem. Vi tar hand om resten.
Okej. Du vet var jag finns, amigo.
-Stryk mördarrackan från er lista! -Låt mig gissa, tog Clay honom?
Jeremy sa bara att vi kan åka. Jag kanske hinner med på turnén.
Och jag har en tjej som väntar.
-Kom igen, ge mig en kram! Ta i! -Okej, okej.
-Och du... -Inget kalsongryck nu.
Herregud...
Jag älskar er.
-Vi älskar dig med. -Mina grabbar.
Clay, stanna. Stanna!
Jag klantade mig. Situationen gick för långt.
Det var inte ditt fel. Han var en tickande bomb.
Du lyssnar inte! Jag är en tickande bomb. Vi är det.
Vi tänker inte klart i varandras närhet. Folk har dött.
Vi hindrade honom från att döda fler.
-Han dödade inte killen på kontoret. -Jo, det gjorde han.
Det var ren barmhärtighet.
Jag har ett bra liv i Toronto. Mitt eget liv.
Fortsätt intala dig själv det.
Du hittar den som bet rackan. Du behöver inte mig.
Fortsätt intala dig själv det också.
Han är inte den enda som behöver dig. Det gör vi alla, Elena.
Jag behöver inte det här.
Jag åker hem i morgon, och jag kommer inte tillbaka.
Ta hand om honom.
Om min tjej hittar dig här, är jag riktigt illa ute.
-Är hon svartsjuk av sig? -Helt oresonlig.
-Så själviskt av henne. -Hon är omättlig...
...och akrobatisk. Stället är som en rysk cirkus.
Din stackare!
Skönt att vara hemma.
Grannarna hör säkert allting.
Det förklarar varför de ger mig en high-five varje morgon.
-Sluta skryta och laga mat i stället. -Middag också? Jag är din slav.
-Kom igen, sätt fart! -Kör till.
Precis vad jag behövde, vara ensam med dig.
Så gott det luktar.
Just det, jag glömde säga att vi får gäster i kväll.
Hej! Du ser förvånad ut.
-Det är jag också. -Vi sprang på varandra häromdagen.
-Kom in. -Vi tog med vin.
-Allvar? -Jag visste heller inget.
Okej - kusin, bilolycka, koma, barn. Hon är utom fara.
-Vad har du kallat henne? -Inget.
Släpp in honom nu!
-Logan. -Det var längesen.
Jeremy, jag stannar gärna längre.
Staden har fått sin varg. Jägarna kommer inte tillbaka.
Det kanske är dags att påminna rackorna om våra regler.
Bra idé, min vän, men ett projekt för morgondagen.
Jag går ut och springer.
-Han trodde att hon skulle stanna. -Det gjorde jag också.
-Tänk att ni aldrig har varit här. -Man kör fast i sina rutiner.
-Jag gillar mina rutiner. -Synd att det krävdes en olycka.
Vem tar hand om barnen?
-Kusinbarnen? -Danielles man är hemma igen.
-Pojkar eller flickor? -En av varje. De är fyra och sex år.
De har inte besökt Danielle på sjukhuset än. Snart kanske.
Lustigt. Den enda kvinna som du har nämnt är Elena.
Kusiner från landet. Jag vet knappt hur vi är släkt.
Vem hittade vem?
-Förlåt? -Ni visste inte om varandra som barn.
-Så vem hittade vem? -De visste ingenting om Logan heller.
-Hamnade du också i fosterhem? -Nej, vi är släkt genom min far.
Vi är en enda stor, lycklig, familj.
Vilken grej! Plötsligt hade ni en riktig familj.
Ja, jag vänjer mig fortfarande.
-Åker vi i kväll? -Jag måste tillbaka till stan.
Clay är vild och naken. Jag kanske ska stanna.
Jeremy vill hantera det på sitt vis. Vi har annat att ta itu med.
-Marsten? -Precis. Han väntade på vårt samtal.
-Han vädrar ett tillfälle. -Och pengar.
Du och jag ska följa hans finansiella spår. Hämta dina grejer.
Nå, vad är din professionella åsikt om min lasagne?
-Det är bara kul att bli bjuden. -Visst, den var lite för salt.
Jag är glad om Logan får upp kinesmaten ur kartongen.
Hur går det för er två? Logan säger aldrig nånting.
Mina arbetstider i köket är galna. Jag kommer hem mitt i natten.
Förhållanden var aldrig lätta, men med Logan... Han fattar liksom.
-Han ger mig frihet. -Liksom du ger honom.
Ja. Men jag är nyfiken på hans familj.
De är inte vad man väntar sig. Ett tag kände jag mig hemma där.
-Ändå kände jag mig främmande. -Jag förstår dig.
Men visst är det skönt att ha nån?
Ja.
Säg till om jag snokar, men är allt bra med Elena?
-Varför undrar du? -Hon har svårt att öppna sig.
Jag pressar henne aldrig, men jag vet att hennes förflutna är smärtsamt.
Jag borde inte lägga mig i, men...
När jag ser er tillsammans, hur du får henne att skratta...
Du lockar fram hennes bästa sida. Fortsätt med det.
Här bjuder jag en psykolog på middag, och så sätter jag honom i arbete.
Ingen fara, jag är van. Men läkare granskas ofta för övertidsarbete.
-Förutom proktologer, va? -Man får hoppas det.
-Vad sägs, kaffe eller whisky? -De smakar bra ihop.
-Vi presenterar dem för varandra. -Kör till.
Det är vår kusin.
Clay?
Okej. Jag...
Jag förstår.
Visst, det kan vi. Självklart.
-Vad är det? -Nån Danvers ringde. Clayton.
Hon är med mig. Vi är på väg.
-Logan... -Dåliga nyheter.
Vi måste åka tillbaka. Genast.
Han har inte sin jacka på sig.
Han tog alltid av den innan han slogs.
-Han dog inte utan att skada nån. -Vem gjorde det här?
Jag vet inte.